FABULE

Les faules són composicions breus literàries en les que els personatges quasi sempre són animals o objectes, que presenten característiques humanes com la parla, el moviment, etc. Estes històries conclouen amb una ensenyança o moralitat de caràcter instructiu, que sol figurar al final del text.

El Gat i el Ratolí [[image:gato_y_raton.jpg align="right"]]
== Hi havia una vegada un xicotet ratolí, que vivia en la casa d'una dona vella ja. La senyora, que temia d'estes criatures, col·loque moltes trampes per a matar el ratolí. El ratolí espantat li demana ajuda al gat de la dona. ==

- Me has convençut -va dir el gat
== El gat sac les trampes de la casa, però el ratolí mai va complir la seua part del tracte. Un dia la senyora descobrix que va ser el gat qui sac les trampes, ella molt enutjada decidix deixar el gat en el carrer. Moralitat: No confies en tot el que sents. ==

[|Açí] teniu un enllaç amb moltes Faules

 * L'ÀLIGA I LA GUINEU **

Un àliga i una guineu que eren molt amigues van decidir anar a viure juntes amb l'idea que això reforçaria la seva amistat. Llavors l'àliga va escollir un arbre molt alt per a posar allà els seus ous, mentre la guineu va deixar als seus fills sota uns arbustos sobre el terra, al peu del mateix arbre.

n dia que la guineu va anar a buscar menjar, l'àliga, que estava afamada, va caure sobre els arbustos, es va endur els cadells i, ella i els seus pollets, van gaudir d'un bon banquet. Va tornar la guineu i li va fer més mal saber que no es podria venjar que no pas que les seves cries haguessin mort; Com podria ella, sent un animal terrestre, sense poder volar, perseguir a un que vola? Va haver de conformar-se amb el consol dels dèbils i impotents: Maleir des de lluny al seu enemic.

Però no va passar molt de temps fins que l'àliga va rebre el just càstig per la seva traïció a l'amiga. Voltaven pel camp uns pastors sacrificant una cabra; va caure l'àliga sobre ella i se'n va endur una víscera que encara tenia una mica de foc, posant-la al seu niu. Va venir una ventada i el foc va passar a la palla que formava el niu, cremant també als petits pollets, que de tant petits encara no sabien volar, i van caure a terra. Llavors va córrer la guineu i, tranquil·lament, va devorar els pollets davant dels nassos de la seva enemiga.


 * Mai traïcionis una amistat sincera, doncs si ho fessis, tard o d'hora del cel arribarà el càstig. **